Ia-l!
- Să pornească motocicliștii! - Dă-le semnalul.
- Tată! - Amanda, du-te înăuntru, e prea mult fum.
E un băit în cușcă!
- Ce ai zis? - E un băiat în cușcă.
- Un băiat? - Unul adevărat! E în cușcă!
- În cușcă? - În locul ăla închis!
Ai o cameră lângă cușcă?
Pune-o pe V-T-1. Să văd despre ce vorbește.
Amanda zice că a văzut un băiat acolo.
- De unde știi? - Mi-a spus ursul.
Eu i-am spus.
Vrei să-mi închizi senzorii de durere?
De ce se întâmplă asta?
Istoria se repetă.
Ritualul sângelui și al electricității.
Când au prilejul, ne prind...
și ne distrug ca să-și poată menține superioritatea numerică.
E rândul meu, se pare? Adio!
Apără-mă, apără-mă!
Paza!
Aveți vreo reclamație despre un copil dispărut?
Mulțumesc.
Trebuie să intrăm acolo. Băiete!
Cum te cheamă?
Nu mușc!
Vino aici, să te văd.
Nu-ți fac nimic, vreau să te văd.
- Ești un robot! - Sunt un băiat!
E o jucărie?
Numele meu e David.
Imposibil.
Funcționez încă. Pot să lucrez pe întuneric, dar mi s-a spart lampa.
Lampa mea nu o să funcționeze. Am lovit-o de o bârnă.
La revedere, David.
Nu se fabrică copii. Nimeni nu face. La ce bun?
O fi o comandă de la vreo bogătașă care se teme să aibă copii.
Eu sunt pe comandă.
Acum 75 de ani, am fost "Robotul Anului"!
E o lucrare excelentă.
A fost făcut cu multă dragoste. David?
Ești unic, știi asta?
- Cine te-a făcut? - Mami a mea m-a făcut.
E unul din ăia făcuți să aspire la condiția umană.
Care e numele fabricantului? Robiville...
- Simulit CC, Cybertronics, Sidekicks... - Monica e mami a mea.
Pot să-ți vorbesc puțin?
Vrei să nu-l bagi în spectacol?
Nu se aruncă la gunoi ceva atât de original.
Originalitatea fără scop n-are valoare.
Dacă vrei bani, uite! Complimentele mele.
- Ce faci cu el? - Îl duc unde îi e locul.
În spectacol.
Mare noroc am avut să dau de tine.
- Dă-i drumul! - Nu pot.
- Nu-mi da drumul! Apără-mă! - Cum vrei.
Johnson! Johnson!
Johnson!
Doamnelor și domnilor...
băieți și fete, copii de toate vârstele.
Ce or să mai născocească?
Priviți!
Un roboțel, o jucărie, o păpușă vie!
Sigur, toți știm de ce l-au făcut.
Ca să ne fure inimile. Să-i înlocuiască pe copiii noștri.
E ultima dintr-o serie de insulte aduse demnității umane...
în marele lor plan de a elimina copiii lui Dumnezeu.
Iată ultima generație de copii...
desemnată acestui scop.
Nu vă lăsați înșelați...
de perfecțiunea acestei creații.
Fără îndoială, a fost făcută cu talent.
Dar, la prima lovitură, veți vedea marea minciună...
prăbușindu-se sub ochii voștri.
Nu mă ardeți! Nu mă ardeți! Nu sunt Pinocchio.
Nu vreau să mor! Sunt David!
Meca nu se roagă pentru viețile lor. Cine e? Arată ca un băiat!
E făcut așa ca să ne dezarmeze.
Acum încearcă să ne imite și emoțiile.
Orice ar face acest simulator, nu uitați...
noi distrugem ce e artificial!
Cel care nu are simulator...
să arunce primul piatra.
E un copil!
Ești un monstru.
Luați-l de acolo până nu distrug totul.
ÎN AMINTIREA DRAGĂ A LUI DAVID
- L-am găsit. - Unde?
- La un bâlci lângă Haddonfield. - E în viață?
Da. Și întreg.
Văd luna.
- E adevărată? - Nu știu, David.
Vine?
Încă nu-mi dau seama.
Să nu o luăm pe aici.
- Unde mergem? - Acum pe aici.
Ai probleme? Ai fugit de la cineva?
- Mami mi-a spus să fug. - De ce?
- Henry nu mă plăcea. - De ce?
- Martin a venit acasă. - Cine e?
Martin e băiatul adevărat al lui mami și Henry.
După ce o găsesc pe Zâna Albastră, mă duc acasă.
Zâna o să mă prefacă într-un băiat adevărat, ca să mă iubească mami.
Zâna Albastră e Meca, Orga, bărbat, femeie?
Femeie.
Femeie?
Cunosc bine femeile.
Uneori, mă cer spunându-mi numele.
Știu totul despre femei. Aproape tot ce se poate ști.
Nu sunt două la fel. Și după ce m-au cunoscut...
nici una nu mai e la fel. Și știu unde sunt cele mai multe.
- Unde? - În Orașul Roșu.
Peste Delaware. Departe.
Avem nevoie de ajutor ca să ajungem acolo.
Și nu e ceva lipsit de primejdii.
Trebuie să călătorim.
Spre lună.
Și sunt multe femei în Orașul Roșu?
- Câte stele noaptea. - Cum găsim doar una?
Îl întrebăm pe dr Știe-Tot.
El știe tot.
Ce nume are această femeie?
Doar Zâna Albastră.
Zâna Albastră.
În lumea Orga, albastrul e culoarea melancoliei.
Dar serviciile pe care le fac eu roșesc obrazul oricui.
O să schimb culoarea zânei pentru tine. O să țipe:
"Da, Dumnezeule! Da, Dumnezeule!"
O să te facă adevărat pentru că o s-o fac femeie adevărată...
pentru că m-ai luat de mână și mi-ai salvat creierul...
iar clientele mele pot să mă ceară spunându-mi numele.
"Gigolo Joe, salutare!"
De ce faci asta?
Așa fac eu.
Acum urmează-mă și nu rămâne în urmă. Toate drumurile duc la Orașul Roșu.
Nu așa zic ei?
Fete de vârsta voastră.
Suntem plăcerile nevinovate ale oamenilor singuri.
Nu rămânem gravide, nu trebuie să cinăm cu părinții.
Lucrăm sub voi, peste voi și pentru voi.
Oamenii ne-au făcut mai buni decât au fost ei vreodată în ceea ce facem.
Dacă ne duceți în Orașul Roșu, asta...
și mult, mult mai mult...
vor fi ale voastre.
Urcați!
Spuneți "a".
Uite Kitty Kitty.
Acolo ținea agenția probele mele.
Tails. Foarte pretențios. Aștept să fiu cerut și aici.
Numai păsări de noapte. Roboți clasa Sierra.
Nici nu știu engleza. Toți sunt făcuți în Suedia.
Uite-o pe Mildred. Trebuie să-ți arăt cum e înăuntru.
Tu ești ea?
E Sf Fecioară a inimii preacurate.
Cei care ne-au făcut îi caută pe cei care i-au făcut.
Își împreună mâinile, se uită la picioare, cântă...
și la ieșire mă găsesc pe mine.
Aici am făcut multe afaceri.
Dar unde e Zâna, Joe?
Asta o să aflăm de la dr Știe-Tot.
Acolo se duc toți cei care vor să știe.
Aici e bunul doctor.
Minți flămânde! Bun venit la dr Știe-Tot...
unde hrana pentru minte e servită 24 de ore pe zi...
în 40.000 de locuri diferite.
Întrebați-l pe dr Știe-Tot. Eu știu tot.
Unde o găsesc pe Zâna Albastră?
Întrebi, plătești. 2 pentru 5 și ai una gratis.
Adică 2 întrebări costă 5 dolari noi, a treia întrebare e gratis.
În ziua de zi nimic nu costă mai mult decât informația.
- Asta e tot. - 10 dolari noi ajung...
pentru 7 întrebări.
Ajung.
E un operator dibaci.
O să ne forțeze. Dar trebuie să încercăm.
Salutări! Text informativ sau de ficțiune...
până la nivel de doctorat.
Stiluri de la basm la text religios. Cine e cine, unde e...
sau simple fapte.
- Simple fapte? - Mulțumesc pentru prima întrebare.
Termenul cere un răspuns la fel...
Nu asta e întrebarea!
Ai grijă și nu ridica vocea la sfârșitul propoziției.
- Simplu fapt. - Mai ai 6 întrebări.
Unde e Zâna Albastră?
În grădină. Vascostylis Blue Fairy.
Înflorește de 2 ori pe an. Inflorescență cu flori albastre.
E un hibrid. Mai ai 5 întrebări.
Cine e Zâna Albastră?
Ești trist, singur, cauți un prieten?
Serviciul de însoțitori Zâna Albastră îți va găsi o pereche.
Mai ai 4 întrebări.
Joe!
Încearcă "poveste".
Altă categorie.
Povestea zânei.
Nu! Poveste cu zâne!
No! Poveste cu zâne.
Ce este Zâna Albastră?
"Pinocchio", de Carlo Collodi.
"La acest semn, s-a auzit un fâlfâit de aripi...
și un șoim mare a zburat pe pervaz.
'Ce poruncești, frumoasă zână?'"
Ea e!
"Căci copila cu păr albastru...
nu era alta decât buna zână...
care trăia în această pădure de peste o mie..."
Ea e!
O imagine! Dar ne apropiem.
Dar dacă o poveste este adevărată, nu este un fapt?
Un simplu fapt?
De ajuns!
Altă categorie.
Combină...
fapt cu...
poveste.
Acum...
întreabă-l din nou.
Cum...
poate Zâna Albastră...
să prefacă...
un robot...
într-un băiețel adevărat?
Vino, copilule uman, spre ape și sălbăticie
Cu o zână mână-n mână
Căci lumea e mai plină de lacrimi decât poți tu pricepe.
Căutarea ta va fi plină de primejdii, dar răsplata e fără preț.
În cartea "Cum să devină un robot om"...
prof Allen Hobby scrie despre puterea care transformă Meca în Orga.
Îmi spui cum s-o găsesc?
E foarte posibil.
Zâna noastră Albastră există într-un singur loc și într-unul singur.
La capătul pământului, acolo unde plâng leii.
Acolo se nasc visele.
Mulți Meca s-au dus la capătul pământului și nu s-au mai întors.
Capătul pământului se numește Man-hattan.
De aceea trebuie să mergem acolo.
Stai!
Dacă Zâna nu există?
Dacă Zâna e fermecată? Supranaturalul e rețeaua care unește universul.
Numai Orga cred ce nu poate fi văzut sau măsurat. Asta ne desparte.
Sau dacă Zâna e un parazit electronic...
care bântuie inteligențele artificiale?
Oamenii ne urăsc, știi? Nimic nu o să-i oprească.
Mami nu mă urăște!
Pentru că sunt special și unic!
Pentru că nu a mai existat cineva ca mine.
Când o să fiu adevărat...
mami o să-mi citească, o să-mi cânte...
și o să mă asculte ce-i spun...
și o să-mi spună în fiecare zi că mă iubește.
Îi place ceea ce faci tu pentru ea,
așa cum clientelor mele le place ce fac pentru ele.
Dar nu te iubește, David. Nu poate.
Nu ești din carne și sânge. Nu ești un câine, o pisică ori un canar.
Ai fost conceput și construit cu un scop, ca noi toți.
Și ești singur pentru că s-au săturat de tine...
sau te-au înlocuit cu un model mai nou...
ori nu le-a plăcut ceva ce ai zis.
Ne-au făcut prea inteligenți, prea iuți, prea numeroși.
Suferim pentru greșelile lor, pentru că, la sfârșit...
doar noi o să rămânem
De aceea ne urăsc. Și de aceea trebuie să rămâi aici.
Cu mine.
La revedere, Joe.
Ai dat de dracu'!
David, nu e o jucărie.
-Destinația? - Man-hattan.
Zonă interzisă roboților.
- Man-hattan. -Ați ajuns.
Orașul pierdut în mare de la capătul pământului.
Unde plâng leii.
Întoarce-te, Joe.
Nu renunțăm încă, David.
Întoarce-te. Întoarce-te!
Prof Hobby!
Vino, copilule uman, spre ape și sălbăticie
Cu o zână mână-n mână
Căci lumea e mai plină de lacrimi decât poți tu pricepe.
Prof Hobby?
Aici e locul unde te prefac în om?
Aici e locul unde te pun să citești.
Ești adevărat?
Așa cred.
Ești eu?
- Sunt David. - Nu!
Ba da, sunt. Sunt David.
Și eu sunt.
Bună, David.
Știi să citești?
Stai jos, ca să citim împreună?
Să fim prieteni.
Nu poți s-o ai!
Nu te aud.
E a mea. Și eu sunt singurul.
Eu sunt David! Eu sunt David!
Sunt special, unic. Sunt David.
Da, tu ești David.
Prof Hobby.
Da, David, te așteptam.
Dr. Știe-Tot mi-a spus că o să fii aici. Și Zâna Albastră e aici?
Am auzit prima oară de Zâna ta Albastră de la Monica.
Ce credeai că poate să facă zâna pentru tine?
Să mă facă adevărat.
Dar ești adevărat.
Eu te-am făcut, ceea ce înseamnă că eu sunt Zâna ta Albastră.
Nu ești. Dr Știe-Tot mi-a spus că ea e aici, în orașul pierdut.
Asta trebuia să știe doctorul ca să te îndrepte acasă, spre noi.
E singura dată când am intervenit.
A fost singurul ajutor pe care i l-am dat...
ca să te ajute...
ca să găsești calea spre casă, spre noi.
Până la tine, roboții nu visau...
nu aveau dorințe, decât dacă li se spunea.
David! Ai idee ce succes reprezinți?
Ai găsit o poveste și, inspirat de dragoste, alimentat de dorință...
ai încercat s-o transformi în realitate...
și asta neînvățat de nimeni! Ți-am și pierdut urma un timp.
Când te-am regăsit, nu ți-am spus nimic.
Unde te-ar fi dus raționamentul tău?
La concluzia că zâna...
e parte din marele defect uman de a dori ce nu există.
Sau la cel mai mare dar al omenirii...
abilitatea de a ne împlini visele.
Iar asta e ceva ce nici o mașină nu a făcut până la tine.
Am crezut că sunt unic.
Fiul meu a fost unic.
Tu ești primul dintr-un șir.
Creierul meu nu mai rezistă.
Vrei să-ți cunoști adevărații părinți?
Echipa abia așteaptă să te cunoască.
Așteaptă aici. O să-i convoc.
Vrem să ne povestești aventurile tale.
Vrem să-ți mulțumim...
și să-ți spunem ce mai urmează.
In sfârșit-singura ta dragoste
Mami!
L-am văzut, Joe, l-am văzut!
Locul unde stă zâna. E chiar acolo!
- Da? - Mă așteaptă. Trebuie să mergem!
Dacă o să fii adevărat, povestește femeilor despre mine, când o să crești.
- La revedere, Joe. - La revedere, David.
Submersie
Sunt.
Am fost.
David, ai grijă!
A fost odată...
- Zâna Albastră e teafără. - Ce s-a întâmplat?
- Nu știu. - Suntem într-o cușcă.
Zână Albastră!
Te rog!
Te rog, prefă-mă într-un băiat adevărat.
Te rog.
Zână Albastră...
Te rog!
Te rog...
Fă-mă adevărat!
Zână Albastră! Te rog...
Fă-mă adevărat.
Te rog, fă-mă adevărat.
Te rog, Zână!
Fă-mă băiat adevărat.
Te rog...
Și David a continuat s-o roage pe zâna din fața lui...
care zâmbea ușor, veșnic...
care-l întâmpina veșnic...
Luminile s-au micșorat și au murit...
dar David tot o mai zărea, ziua...
Și tot i se mai adresa, sperând.
S-a rugat de ea până când anemonele de mare s-au trecut și au murit.
Oceanul a înghețat...
și gheața a cuprins amfibicopterul și pe zână...
întemnițându-i împreună, el zărind-o mereu...
o fantomă albastră în gheață.
Mereu acolo.
Zâmbind mereu.
Așteptându-l mereu.
Până la urmă, nu s-a mai mișcat...
dar ochii lui au rămas deschiși...
privind veșnic înainte prin întunecimea fiecărei nopți.
Și în ziua următoare...
Astfel, au trecut 2000 de ani.
Mașina a fost prinsă sub dărâmături înaintea înghețului.
De aceea, roboții sunt originali. Au cunoscut oameni vii.
Teddy, suntem acasă.
Mami!
Am venit acasă!
Unde ești?
David!
Pe mine mă căutai, nu-i așa, David?
Toată viața!
Și după atâta vreme, ce vrei să-mi ceri?
- Am o dorință. - Ce dorință?
Prefă-mă într-un băiat adevărat.
Așa mami o să mă iubească și o să mă lase să stau cu ea.
David, o să fac tot ce este posibil...
dar nu pot să te prefac în băiat adevărat.
Unde sunt?
Arată ca și casa mea, dar e altfel.
Da, e altfel. Dar e de asemenea casa ta.
Ți-am citit gândurile și totul e acolo.
Nimic din ce-ți amintești nu e prea neînsemnat pentru noi.
Vrem mult să fii fericit.
Ești foarte important pentru noi, David.
Ești unic în lume.
Mami o să vină în curând acasă?
E la cumpărături cu Martin?
David, ea nu o să vină niciodată acasă...
pentru că au trecut 2000 de ani...
iar ea nu mai trăiește.
Dragă David, dacă te simți singur...
putem să readucem alți oameni din trecutul tău.
Dacă puteți să aduceți alți oameni...
pe ea de ce nu puteți s-o aduceți?
Îi putem readuce doar pe cei ale căror cadavre le-am găsit în gheață.
Avem nevoie de mostre ale persoanei...
oase, sau o unghie de exemplu.
David!
Da, Teddy.
Îți amintești când ai tăiat puțin din părul lui mami?
Henry m-a zgâlțâit.
Și ai scăpat părul pe jos.
Știu.
Acum poți s-o aduci înapoi...
nu-i așa?
Fă ce-ți cere.
Dragă David, dorința ta e ordin pentru mine.
Joe, salutare!
Adesea, am simțit că-i invidiez pe oameni...
pentru ceea ce numeau suflet.
Oamenii au dat mii de explicații înțelesului vieții...
în artă, poezie, formule matematice.
Ființele umane sunt cheia înțelesului vieții, cu siguranță.
Dar nu mai existau oameni.
De aceea am realizat un proiect...
care făcea posibilă recrearea trupului unei persoane moarte...
pornind de la ADN-ul dintr-un fragment de os sau piele mumificată.
Ne-am întrebat și dacă n-ar fi posibil...
să restaurăm memoria împreună cu trupul recreat.
Știi ce am aflat?
Că însuși sistemul spațiu-timp...
părea să stocheze informații...
despre tot ce s-a întâmplat vreodată în trecut.
Dar experiența nu a reușit.
Cei reînviați trăiau o singură zi din noua lor viață.
Când adormeau în noaptea primei lor zi...
mureau din nou.
De cum deveneau inconștienți, însăși existența lor...
se pierdea în întuneric.
Înțelegi, ecuațiile au arătat că...
după ce o cale spațiu-timp a fost folosită...
nu mai poate fi folosită iar.
Dacă o aducem înapoi pe mama ta...
o aducem doar pentru o zi...
apoi nu o s-o mai poți revedea niciodată.
Poate...
Poate că ea o să fie altfel.
Poate că o să rămână.
Știam că o să fie greu să înțelegi.
Ai fost creat să fii atât de tânăr.
Poate că ziua aceea o să fie ca timpul petrecut în amfibicopter.
Poate o să dureze veșnic.
David, tu ești cea mai rezistentă reminiscență amintire...
a rasei umane.
Cea mai durabilă dovadă a geniului lor.
Nu vrem decât să fii fericit.
David...
ai avut atât de puțină fericire.
Dacă vreți să fiu fericit...
știți ce trebuie să faceți.
Ascultă...
Auzi?
A venit o nouă zi.
Du-te la ea, David.
În clipa asta se trezește.
Te-am găsit!
Cred că am ațipit.
- Cât... - Vrei o cafea?
Așa cum îți place ție?
Da, aș vrea o cafea.
O să mă trezească.
Nu uiți niciodată cum se face, nu-i așa?
Nu.
Nu uit niciodată.
Sunt puțin năucă.
Ce zi este?
Este... azi!
Pe măsură ce ziua trecea, David se gândea că e cea mai fericită din viața lui.
Toate problemele păreau să fi dispărut din mintea mamei lui.
Nu exista Henry, nu exista Martin.
Nu exista nici o grijă. Numai David.
Fusese prevenit să nu-i explice nimic...
ca să nu se sperie și să strice tot.
Dar ziua îi aparținea numai lui...
și nu a crezut că face rău desenând lucruri despre care ea nu știa.
David nu-și aniversase niciodată ziua, pentru că nu se născuse.
Au făcut un tort și au aprins lumânărele.
- Pune-ți o dorință. - Mi s-a și împlinit.
Ferestrele începuseră să se întunece.
David a tras draperiile fără să i se ceară.
Ar trebui să te pun eu în pat.
Ce ciudat!
Fascinant.
Abia îmi țin ochii deschiși.
Nu știu ce-i cu mine.
A fost o zi așa frumoasă!
Te iubesc, David.
Te iubesc.
Întotdeauna te-am iubit.
Aceasta era clipa eternă pe care o așteptase.
Și clipa a trecut, căci Monica adormise.
Era mai mult decât adormită.
Nu avea să se mai scoale niciodată.
Așa că David s-a culcat și el.
Și, pentru prima dată în viața lui...
s-a dus în locul acela...
unde se nasc visele.
Adaptarea: SDI Media Group